DEN YDERSTE DOM 1. DEL
Archip, kast remmen herhen.
Værsgo.
Hejs den op.
Bare vi når det.
Skynd jer og løs knuden op.
- Archip, jeg kommer! - Skynd dig, Efim!
Jeg er her...
Om lidt...
Onkel, skær rebet over!
Jeg flyver!
Efim, hvad laver du?
Jeg flyver!
Archip!
Jeg flyver!
Prøv at fange mig!
Du godeste. Hvad sker der?
Archip!
NARREN ÅR 1400
Der er mange malere i Moskva i forvejen.
Vi skal nok finde arbejde.
Ja, men det er trist, at...
Se birketræet. Du er gået forbi det hver dag uden at se det.
Men nu du ved, at du aldrig skal se det igen... er det smukt!
- Ja. I 10 år. - I 9 år.
- For dig er det 9, for mig 10. - For mig er det 7, for dig 9.
- Det regner! Lad os gå i ly her! - Kom nu. Vi bliver ikke så våde!
Narrene gik i flok og fik mjød og øl nok
De mødte en adelsmand engang og priste ham med en sang
Adelsmanden var en heldig rad for han manglede ikke mad
Hans kone var smuk som en fe
men det måtte ikke alle se
Kvinde, åbn din dør for din mand
Narrene drikker sig fulde og de stjæler alt
I skal piskes, så længe I lever Det er nemlig for galt!
Vagabonder er rakkerpak der burde sige farvel og tak!
Vi skal snart få ram på alle som ham
Og de greb fat i fæet mellem navlen og knæet
Adelsmanden havde skæg og de ragede ham glat som et æg
At mangle skæg er der ikke noget ved Selv kvinder har det et passende sted
Adelsmanden var meget ked og hoppede rundt som en ged
Han løb hjem og bankede på sin rude
Men konen kunne ikke kende ham derude
Hun så et ansigt nøgent som et æg
Det lignede ikke ægtemanden med skæg
Et gok i nøden var den velkomst han fik
"Stå stille... Rør dig ik'..."
Hvilken skændsel, du kære, bukserne kan dit skæg være
Med en skægløs mand vil ingen kone lade sig nøje
Så adelsmanden måtte sig forføje
Han løb af sted og haltede af skam
En præst troede, det var en kvinde, og løb efter ham
Og præsten, den kåde karl, slæbte af sted med ham som en gal
Da bukserne røg af var han ens i begge ender...
"Hvad gør man når man ikke hovedet kender?"
Det regner...
- Må vi vente her? - Kom ind.
Vil I have noget øl? I er jo gennemblødte.
- Ellers tak. Vi drikker ikke. - Og ligger ikke med kvinder.
Gud gav os paven. Djævelen gav os narren.
Hvad hvis min kone også skal ud i buskene?
Din kone går først.
Kom så.
Giv mig det.
- Hvor har du været? - På gården. Kom nu.
Danila... Vågn op, Danila!
Det er holdt op med at regne. Kom.
Må Kristus være med dig.
GRÆKEREN THEOFANES ÅR 1405
I må ikke slå mig ihjel!
Jeg er uskyldig!
Han er måske uskyldig?
De har bagvasket mig, de onde tunger!
Slip!
Jeg er uskyldig! Uskyldig!
Er her nogen?
- Er du kommet for at se det? - Ja.
Så kig. Vi hælder snart linolie på.
Du er altså Theofanes... grækeren.
Ja, ja...
Hvorfor glor du på mig? Kig derhen.
Hvor kommer du fra?
- Fra Andronnikovklostret. - Fra Andronnikov?
Så er du Andrej Rubljov.
Nej...
Jeg har hørt, at alle lovpriser Andrej Rubljov.
Han er dygtig.
Men han ville ikke kunne male det her.
Farverne er så afdæmpede.
Det er så...
Hvorfor holdt du op med at prise det? Fortsæt.
Det kan jeg ikke. Jeg har ikke ord for det.
Konstantin Kostetjevskij har ret, når han siger:
"Du når ind til sagens kerne, hvis du beskriver tingene korrekt."
Og Andrej!
Jeg kan sige det op i hans åbne ansigt.
Han er som en bror for mig. Og folk priser ham ganske vist...
Han lægger farverne på i tynde lag... meget dygtigt.
Men der mangler noget.
Ikke frygt, men tro!
Den tro, der kommer fra hjertet.
Og enkelhed.
Hvordan var det nu, Epifanos priste Sergius?
"En enkelhed, der ikke er farverig."
Det er jo det, det er. Det er helligt.
En enkelhed, der ikke er farverig.
- Det kan ikke udtrykkes mere præcist. - Jeg kan høre, at du er vis.
Men er det godt?
Er det ikke bedre uforstandigt at følge sit hjerte?
Det kan rumme megen sorg at vide for meget.
Bliver man mere vis, oplever man mere sorg.
Prosjka! Hvor er linolien?
Hvem skal have øretæver?
- Er de alle sammen forsvundet? - Folk siger, at du maler hurtigt.
Jeg kommer hurtigt til at kede mig. Jeg brugte en hel uge på et ikon...
- Det kasserede jeg. - Virkelig?
Ja, hvorfor ikke? Jeg pressede surkål med det.
Jeg er så træt af det.
Jeg har mange hjælpere, men de er alle sammen uduelige.
De kan ikke engang læse.
Vil du ikke være min hjælper?
- Du må ikke lave sjov med mig. - Det gør jeg heller ikke.
Jeg har brug for en, når Svjatoe Blagovesjtjenie-kirken skal males.
De er allerede i gang med at sætte stilladser op. Vil du med?
Ja, men jeg tror ikke, at jeg kan magte opgaven.
Jeg forklarer dig det hele. Har du malet på rå gips?
Og du kan godt. Du er så klog. Selv mine fjolser kan male mure.
Jeg sagde nej og skifter ikke mening.
Gør som du vil...
Men fortryd det ikke bagefter. Jeg glemmer ikke hurtigt!
Jeg fortryder det måske, men du begik en fejl.
En fattig munk kom til dig-
- og du ville gerne drøfte bøger med ham-
- så du besluttede at gøre ham en tjeneste.
Men jeg har ikke rørt bøger i tre år og agter ikke at gøre det mere.
- Hvorfor ikke? - Jeg skal noget andet.
- Jeg dør snart. - Det må du ikke sige.
Jo, jeg skal dø. Jeg har drømt om en engel tre gange.
Englen siger: "Kom med mig".
Jeg siger: "Jeg dør snart, også selv om du ikke er der".
Sådan er det bare.
Vil du ikke skifte mening?
Så lad gå. Men på én betingelse.
Vil du have penge? Vi deler bare.
Jeg vil arbejde gratis.
Men kun hvis du selv henter mig i klostret-
- og beder mig om at gå med, mens alle, også biskoppen-
- alle brødrene og Andrej Rubljov hører det.
Gør du det, vil jeg være din slave og tjene dig trofast som en hund-
- indtil jeg dør.
- Hvad hedder du? - Kirill.
Kirill!
I ortodokse sandhedssøgende og kristne!
Hvor længe vil I pine skurken? Hører det ikke snart op?
I, der selv er syndere, vover at dømme andre!
Er I da slet ikke gudfrygtige?
Storfyrsten befaler dig at rejse til Moskva-
- hvor du sammen med Theofanes skal male Svjatoe Blagovesjtjenie.
- Sig mig... - Er det virkelig Andrej Rubljov?
Ja.
Han hedder Andrej Rubljov, og jeg hedder Kirill.
Theofanes bad mig om at sige, at du skulle rejse til Moskva.
Han vil gerne møde dig.
Og jeg takker Theofanes.
Sig, at...
Sig...
...at jeg kommer.
Åh... Mit hoved eksploderer.
Træk den herhen.
Du kan selv vælge dine medhjælpere.
I morgen skal du være i Moskva. Er der en smed i nærheden?
Bag porten er der en lille kirke, og bag kirken er der en smedje.
Farvel, I gudfrygtige folk!
Skal vi ikke rejse i dag, Danila?
Vi pakker hurtigt og tager af sted...
...før Theofanes skifter mening.
Jeg rejser ikke.
- Hvad mener du? - Det, jeg siger.
- Hvordan klarer jeg mig uden dig? - Gør, hvad du vil.
Jeg troede, at vi skulle følges ad.
Hvorfor traf du beslutninger for mig? Jeg blev ikke inviteret.
Jeg kan ikke rejse uden dig.
Jo. Du sagde ja til at rejse, og jeg blev ikke inviteret.
Du sagde hurtigt ja. Theofanes behøvede ikke at anstrenge sig.
Men du er hverken den første eller den sidste, der har gjort det.
Jeg har rigeligt arbejde, også når du ikke er her.
Gudskelov for det.
Foma! Aleksej! Lad os komme af sted!
Pjotr! Gør dig klar. Du kommer med mig.
Unge menneske, glæd dig i din ungdom-
- og lad dit hjerte frydes over glæden i dine unge år.
Følg dit hjertes veje og det, dine øjne ser.
Men du skal dog vide, at for alt dette-
- vil din Skaber dømme dig.
Og husk din Skaber i din ungdom-
- hvor du endnu ikke har kendt svære dage om hvilke du vil sige:
"De gav mig ingen nydelse".
Er sølvkæden ej brudt, den gyldne knude ej bundet op-
- er krukken ved kilden ej slået i stykker-
- og er hjulet over brønden endnu ikke styrtet ned.
Så vil jorden vende tilbage til den jord, den kom fra.
Sjælen vil vende tilbage til Gud, som engang gav den liv.
"Forfængelighed", sagde præsten. Det hele er forfængelighed.
Kirill!
Har du set fader Nikodim?
Hvor er han gået hen så tidligt om morgenen?
Han har taget mine vanter og er forsvundet ud i den blå luft.
Jeg skal sortere brænde, og brændet er iskoldt.
Hvorfor brænder faklen? Det er jo lyst.
Har du fodret min hund?
Det har du ikke bedt mig om at gøre.
Hvad er der?
Gå...
Har du glemt noget?
Jeg kom for at sige farvel.
Det har du da gjort.
Jeg kom for at sige farvel, men...
Jeg havde det dårligt med det.
Og for at gøre ondt værre har Djævlen plantet uvenskab mellem os.
Så jeg kan først tage af sted, når du har tilgivet mig.
Kan du det?
Jeg kan ikke stille noget op, Danila.
Vi har boet så mange år i den samme klostercelle.
Jeg har jo... kun dig.
Jeg ser verden med dine øjne.
Jeg lytter med dine ører.
Med dit hjerte...
Danila...
Jeg er glad på dine vegne.
Du skulle bare vide, hvor glad jeg er.
Rejs til Moskva, mal og gør mig stolt.
Djævlen for også i mig forleden.
Og det må du tilgive mig.
Jeg vender tilbage, Danila.
Hvor skal du hen? Hvad med aftenmessen?
Den klarer du selv, så passer jeg mit.
Hvad er der i vejen, Kirill?
Jeg er træt af at lyve. Jeg rejser ud i verden.
Hvorfor forlod vi Treenighedsklostret?
Andrej? Danila? Hvorfor siger I ikke noget?
Fordi brødrene lagde mere vægt på deres egne interesser end på troen.
Og her troede vi også, at vi skulle tjene Gud med tro og arbejde.
Men hvad skete der? Vores kloster ligner en markedsplads.
Du, Guds tjener. Hvad har du betalt for at blive munk. 20 sjæle? 30?
Du har gået i hælene på abbeden for at købslå.
Har du forhandlet dig frem til evig salighed for en eller to enge?
I ved det alle sammen, men ingen siger noget.
I lader, som om I ikke ved noget.
Jeg ville måske også holde mund og finde mig i det-
- hvis jeg havde et talent eller kunne male ikoner.
Men Gud gav mig ingen evner, og det er jeg glad for-
- for jeg er ærlig og ren over for Gud.
Lige en ting til, brødre...
Kan du fortælle os noget, vi ikke allerede ved?
Ved du, hvad der sker med mænd som dig?
- Jeg... - Forsvind, din køter!
Forsvind fra mit åsyn, din slange!
- Du vil trives ude i verden! - Se selv...
Kirill...
Der står skrevet: "Jesus Kristus gik ind i templet"-
- "og jagede alle de handlende ud."
"Han væltede vekselerernes borde og duekræmmernes bænke."
"Og han sagde til dem: Mit hus er et bedehus"-
- "men I har forvandlet det til en røverkule."
ANDREJPASSIONEN ÅR 1406.
Jeg vaskede Danilas pensler i 3 år, før jeg blev betroet et ikon.
- Men kun for at vaske det. - Stoler du på mig?
Du lyver jo hele tiden.
I går aftes kom du hjem med en sammenklistret kutte.
- Hvor var du i går? - På biavlergården.
Du sagde, at du var i Andronnikovklostret.
Hvor ser du dog ud!
Biavlergården...
Bad det med noget, ellers hæver det.
Det er nok for sent. Det hjælper sikkert ikke.
Du lyver hele tiden, broder.
- Du har måske fået en sygdom. - Hvilken sygdom?
En lidelse, der får folk til at lyve, så de ikke kan holde op igen.
Se, Foma.
Se, siger jeg.
- Hvad skal jeg se? - Ingenting, dit fæ!
Hvorfor blev du min lærling?
Du siger noget forskelligt hver dag. Sagde du ikke til Theofanes:
"Han ser alt og elsker azurblåt"?
Du var anderledes dengang. Du gjorde dig umage og løj ikke.
Ved du, hvad Theofanes sagde om din forkærlighed for azurblåt?
"Hvad godt er der ved azurblåt?"
Og du spiser meget. Jeg forstår ikke, hvordan du kan male bagefter.
Kan du tænke på andre ting, når din mave knurrer?
Man hører kun den lyd.
Du må være lykkelig, Foma. Alt er så ligetil for dig.
Sjælen kan kun nå det usynlige via bøn.
Se! Hvad er det her?
Du besluttede altså, at apostlene skulle stå til venstre?
Foma. Har du fjernet limen fra ilden?
Har du taget limen?
Nå, så han kan lide azurblåt! Man burde tæve ham hver lørdag.
Hvor er du stædig, Andrej!
Hvor så du alt det her, da alle kun tænkte på at redde deres liv?
Moskovitterne tilbød tatarerne hår som bestikkelse.
Hvad kunne de ellers gøre?
De gjorde det for at slippe for tortur. Det er ikke uselvisk.
Det kan man ikke sige. Sandheden er...
...at kvinderne i Rusland altid har været undertrykte og ulykkelige.
- Det var ikke det, jeg mente... - Så svar mig ærligt:
Er vort folk uvidende eller ej?
- Jeg kan ikke høre dig! - Ja, det er uvidende!
- Men hvad skyldes det? - Folks egen dumhed.
Har du aldrig syndet på grund af uvidenhed?
Jo. Ligesom mig. Herre, tilgiv os og undertryk vores lidenskab.
Nuvel...
Dommedag er nær. Vi vil alle sammen brænde op.
Husk mine ord, når det sker.
Alle vil beskylde andre for at være skyld i deres synder-
- for at undskylde sig over for Gud.
Hvordan kan du male, når du har den slags tanker?
Du accepterer endda, at folk priser dig.
I dit sted ville jeg være flyttet ind i en grotte.
Jeg tjener Gud, ikke mennesker.
I dag priser de. I morgen skifter de mening.
I overmorgen har de glemt både dig og mig. De glemmer alt!
Det hele er forfængelighed, og det er forgængeligt!
Menneskene har begået alle dumheder og fejltagelser-
- og nu gentager de dem bare.
Alle går i ring... rundt og rundt.
Hvis Jesus kom ned på jorden, ville de korsfæste ham igen.
Husker du kun det onde, kan du aldrig være glad over for Gud.
Hvad?
Man skal måske glemme visse ting, men ikke alt.
- Hvordan skal jeg nu udtrykke det? - Ti stille og lyt til mig!
- Hvad glor du på? - Så du...
Tror du, at man kan skabe det gode alene?
Det gode! Det gode!
Husk Det Nye Testamente!
Jesus samlede også folk i templet og belærte dem.
Og de samledes bagefter for at henrette ham!
"Korsfæst ham!" - råbte de.
Og apostlene? Judas solgte ham, og Peter fornægtede ham.
De svigtede ham alle sammen. Og de var de bedste!
- De fortrød det! - Først bagefter. Forstår du det?
Da det var for sent.
Mennesker begår onde handlinger, og det er trist...
Judas solgte Kristus, men husk, hvem der købte ham.
Folket?
Farisæerne og de skriftkloge.
De kunne ikke finde nogen, der ville vidne mod ham.
Hvem ville bagtale Den Uskyldige?
Farisæerne kunne bedrage, læse og skrive, og de var snu.
De lærte skriftsproget for at tage magten og udnytte folks uvidenhed.
Mennesker burde oftere blive mindet om, at de er mennesker.
At alle russere er ét folk, ét land!
Ondskaben er overalt.
Der vil altid være nogen, der vil sælge dig for 30 sølvpenge.
Og russerne rammes af flere og flere ulykker.
Tatarer plyndrer dem tre gange om året. Så kommer sulten og pesten.
Men de arbejder videre... og bærer ydmygt deres kors.
De fortvivler ikke, men tier og holder ud.
De beder kun til Gud om at få styrke til at klare det.
Kan Gud ikke tilgive de mænd deres uvidenhed?
Du ved jo selv, at hvis noget mislykkes, og du er fortvivlet-
- og du pludseligt møder et kærligt blik...
Så løftes byrden fra dine skuldre, og det hele går straks nemmere.
Passer det ikke?
Du talte om Jesus.
Måske blev han født og korsfæstet for at forsone Gud og mennesker.
Jesus kom jo fra Gud og var derfor almægtig.
Hans død på korset må have været forudbestemt.
Korsfæstelsen og hans død var Guds værk.
Den skulle ikke fremkalde had hos dem, der korsfæstede ham-
- men hos dem, der elskede ham, hvis de havde været hos ham.
For de elskede ham som menneske.
Og han forlod dem frivilligt-
- efter at have været uretfærdig eller ligefrem grusom.
Er du klar over, hvad du siger?
Hører de dig sige det, sender de dig nordpå for at restaurere ikoner.
Har jeg ikke ret?
Du siger jo altid selv, hvad du tænker.
Det er noget andet. Jeg er en verdslig, fri mand.
MIDSOMMERHØJTIDEN ÅR 1408
Sergej, kom her!
Jeg kommer. Tænd bålet!
Foma, lad os hente brænde.
Pjotr har hverken set Uspenskij-eller Dmitrijevskijkirken.
Han vandrer i skoven med sin pensel og ser, hvad der er det rette.
- Vi kan ikke nå det... - Vi ankommer i morgen.
Vi når ikke at male kirken, før det bliver koldt.
Det er snart juni. Har jeg ikke ret, Andrej?
Hvad er det?
Vent. Kan du høre det?
- En nattergal. - Er det ikke andet?
- Kan du se det? - Lad os gå...
- Hvad er det? - Kom, vi går!
Det er heksekunster...
Andrej...
Hvor skal du hen?
- Kom hen til mig... - Vent...
Jeg så, du stod og lurede som et sort uhyre.
- Guds tjenere skal vide alt. - Hvad laver I?
- Slip mig! - Vi slipper dig i morgen.
Med en sten om halsen, så du når hurtigere frem til din destination.
Himlens ild vil fortære jer alle sammen.
Dommedag kommer!
Vi hænger dig op på korset...
Ligesom Jesus Kristus.
Hvad er det, I gør? Det kan I da ikke!
Det er en synd. Lad mig i det mindste hænge med hovedet nedad.
Lad ham hænge.
Han kan tilbringe natten der, hvis han da ikke farer til himmels.
Han farer ingen steder.
Hvorfor bad du om at få lov til at hænge med hovedet nedad?
Det ville have været værre.
Og hvorfor forbandede du os og truede os med, at vi ville brænde op?
Det er en synd at løbe nøgen rundt og begå synder.
Hvad mener du? En nat som denne skal alle da elske.
- Er kærlighed en synd? - Er det kærlighed at binde en mand?
De gjorde det for at forhindre dig i at hente vagter eller munke-
- så de kunne omvende os til jeres tro med vold.
Tror du, at det er nemt at leve med frygten for, at det sker?
I er bange, fordi I enten slet ikke elsker-
- eller fordi jeres kærlighed er skamløs, bestialsk og sjælløs.
- Kærlighed skal være broderlig. - Det er den samme kærlighed.
Hvad...
Slip mig fri.
Hvor har du været?
Skoven er helt tæt her. Jeg er fuld af rifter.
Men de lokale er glad for den. De har vænnet sig til den.
Mennesker vænner sig til alt.
Gamle mennesker behøver ikke tænke på noget. Dagene går af sig selv.
De nyder måske, at dagene bare går af sig selv.
Hvor ser du dog ud!
Du er fuld af rifter og blå mærker.
Er det ikke flovt, at lærlingen ser dig sådan?
- Kunne du ikke nå at komme før nu? - Nej.
Det er din synd, din dårlige samvittighed og dine bønner.
Fang hende. Få fat i hende!
Fang hende!
Løb, Martha!
Kan I tre virkelig ikke klare en enkelt mand?
Hvad laver de? Hvorfor gør de det der?
Fordi de ikke tror på Gud. De forbandede hedninge!
Du må ikke se på det, Sergej. Hører du, hvad jeg siger?
Vi vil fortsætte med at leve, som vi plejer.
Gå. Nu ingen numre.
Hjælp, Fjodor!
Fjodor!
Hvad er der galt med jer?
Kan I ikke overmande en kvinde?
Hvor skal du hen? Hun drukner også dig.
Svøm, Martha!
DOMMEDAG ÅR 1408
- Foma! - Hvad er der?
Må jeg gå i vandet?
- Glem det. - Det er varmt!
- Nej. Hold op med at lyve. - Lad ham gå i vandet.
Han kan kun sidde i vandet. Han bilder sig ind, at det er varmt.
Det var mig, der først sagde, at det var varmt, ikke Sergej.
Så er det godt! Gå i vandet, hvis du har lyst.
Så gå dog. Hvorfor sidder du der? Gå!
Gå!
Foma!
- Hvor er Andrej? - Han er ude.
Der er sket noget.
Jeg besøgte biskoppen...
Og sikke et postyr!
Biskoppen løb rasende rundt i undertøj.
"Jeg har mistet tålmodigheden", sagde han. "Nu er det nok!"
Han talte om jer.
"I flere måneder har alt været klart til deres arbejde"-
- "men de laver ingenting."
"De har forlangt mange penge, men intet er færdigt endnu."
- Forlangte I virkelig mange penge? - Hold op!
"Det går ud på ét", sagde han!
"Det er ligegyldigt, om det er Daniil Tjornyj eller Andrej Rubljov".
"Hvad foregår der egentlig?" sagde han... og så sådan her ud.
"Hvad foregår der? Jeg vil blæse på, om det er Tjornyj eller Rubljov."
"De lovede, at de ville være færdige med at male kirken til efteråret."
Han sendte en budbringer hen til storfyrsten med en klage.
Han sendte en budbringer hen til storfyrsten.
Sig mig engang... er I virkelig ikke begyndt endnu?
Hør lige... I burde måske begynde...
- Hvor er Andrej? - Han er gået igen.
Kan I ikke klare jer uden ham? Begynd uden ham!
Hvad er det, der er så morsomt? I er jo mange!
Hvis han ikke har besluttet noget, kan I vel gøre det.
Andrej, Andrej.
En budbringer er allerede redet hen til fyrsten for at klage.
- Svar med et ja eller nej. - Hvad?
Blev det hele ikke fastlagt i Moskva? Ned til mindste detalje?
Storfyrsten selv har godkendt det.
Hvad er det så, der er uklart?
Hvorfor har vi så råbt og skreget i to måneder?
Jeg er måske blevet for gammel og tosset.
"Dommedag". Gå i gang med at male det motiv.
Bør vi afslå at udføre arbejdet?
Du har måske ret. Lad os tage hjem.
Så kan jeg ikke se folk i øjnene. Jeg dør af skam.
Vi spilder kostbar tid. Vejret er tørt og varmt.
Både kuplen og søjlerne burde have været færdige for længe siden.
Vi kunne have malet dem så smukt.
Synderne i tjære kunne vi male, så folk ville få gåsehud ved synet.
Jeg ville male Djævlen med røg ud af næsen og øjne...
Det har intet med røg at gøre!
- Hvad så? - Det ved jeg ikke.
- Hvorfor ser du ikke på mig? - Fordi jeg ikke kan!
Jeg kan ikke male det, fordi motivet er forfærdeligt. Forstår du det?
Jeg vil ikke skræmme folk. Prøv at forstå mig, Danila.
Tag dig sammen! Det er jo "Dommedag".
- Jeg fandt ikke på det. - Jeg kan ikke.
Hvorfor sagde du det ikke i Moskva? Vi skulle ikke have valgt det motiv.
- Det er så urent. - Du kunne ikke lære mig renhed.
Jeg rejser. Den slags arbejde er ikke noget for mig.
Tak for alt. For venligheden og øretæverne.
Noget har jeg lært, og det er nok. Jeg skal arbejde.
Jeg skal male kirken i Pafnutjevo.
Det er ikke noget særligt, men det er bedre end ingenting.
Jeg skal male "Dommedag".
Er der nogen, der vil med?
Så bliv her, men I skal ikke beklage jer senere.
Om jeg så taler med menneskers og engles tunger-
- men ikke har kærlighed, er jeg et rungende malm.
Om jeg så har profetisk gave og kender alle hemmeligheder-
- så jeg kan flytte bjerge, men ikke har kærlighed, er jeg intet.
Og om jeg så uddeler alt, hvad jeg ejer, og mit legeme brændes...
...men jeg ikke har kærlighed, gavner det mig intet.
Kærligheden er tålmodig, kærligheden er mild.
Den misunder ikke, kærligheden praler ikke...
...bilder sig ikke noget ind. Den gør intet usømmeligt...
...søger ikke sit eget, hidser sig ikke op, bærer ikke nag.
Den finder ikke sin glæde i uretten men glæder sig ved sandheden.
Den tåler alt, tror alt, håber alt, udholder alt.
Kærligheden hører aldrig op.
Profetiske gaver vil forgå, tungetale vil forstumme, og kundskab vil forgå.
For vi erkender stykkevis...
Nå, prinsesse... Må man gøre den slags?
Det er en synd at pjaske med mælk. Så er man uartig!
- Hvorfor er det en synd? - Det er det bare!
- Tør mælken af. - Den tørrer af sig selv.
Gå en tur sammen med mig ved floden.
Slip, Stepan! Ellers sender jeg dig over i stalden.
Kan du lide det?
Det er meget fint. Meget let og smukt.
Let...
Bær hende ud. Barnepigerne har forkælet hende.
Bare rolig. Ingen andre kunne have bygget et bedre hus til dig.
Hvem andre kunne have malet det så flot? Og se bare udskæringerne.
Det kan kun Mitjaj. Han kan skære uden markeringer.
Det er som fuglesang. Se selv!
Det er måske som fuglesang, men...
Jeg kan sove i halmen, men du er storfyrste.
- Kan du ikke lide det? - Jeg mener...
Det hele skal males om. Både vægge og lofter.
Det skal være lysere og mere levende.
Jeg har været i faget i 40 år.
Det handler ikke om dygtighed, men om at kunne prise fyrsten med den.
Jeg vil ikke ændre noget.
Vi må af sted. Et andet stykke arbejde venter.
- De venter os i Zvenigorod. - Hvor?
Hos din bror. De har allerede fået bragt sten dertil.
Meget fine sten. Hvidere end dem her.
Vi blev enige om det, da din bror var her i påsken.
Han sagde: "Gør, hvad du vil. Jeg vil ikke spare på pengene."
"Bare du sørger for, at huset bliver det smukkeste."
- Vi skal altså til Zvenigorod. - Stepan!
Da jeg kiggede på fyrsten, var han helt lamslået.
Da jeg fortalte om Zvenigorod?
Han var skrækslagen.
Han var bange for, at hans bror ville overgå ham.
- Hvem har udskåret det her? - Det har jeg.
- Hvorfor er det ikke på væggen? - Det kunne ikke lade sig gøre.
- Det er ellers et fint udyr. - Det smuldrer.
Jeg sagde, at han ikke måtte spare på stenene.
Det fortryder han, nu han har hørt om Zvenigorod.
Kozjol, hurtigere!
Stepan! Hvor er Stepan?
Hvor er Stepan redet hen?
Han red nok til Zvenigorod.
Nå...
Mine hænder er beskidte.
Det hus, vi bygger til hans lillebror, bliver lige så fint.
- Er stenene bedre? - Ja. De er bedre.
- Se! - Hvad laver han her?
Vent lidt!
Skjul ham inde under buskene!
Hvor er min pisk?
- Mikela! - Mitjaj!
Har nogen set min pisk?
Fandens også! Jeg har tabt min pisk.
Kozjol! Har du set min pisk?
Mikela!
Sergej. Læs op af Biblen.
- Hvad skal jeg læse? - Det må du selv bestemme.
"Jeg roser jer, fordi I husker mig i alt"-
- "og holder fast ved overleveringerne således som jeg overleverede dem."
"Jeg vil, at I skal vide, at Kristus er enhver mands hoved."
"Manden er kvindens hoved, men Gud er Kristi hoved."
"Hver mand, som beder med tildækket hoved, beskæmmer sit hoved."
"En kvinde, som bederuden tildækket hoved, beskæmmer sit hoved."
"Thi det er det samme, som var hun raget."
"Thi når en kvinde ikke tildækker sig så lad hende også klippe sit hår af."
"Men er dette usømmeligt for hende, så lad hende tildække sig."
"Thi en mand bør ikke tildække sit hoved"-
- "eftersom han er Guds billede og ære"-
- "men kvinden er mandens ære."
"Mand er jo ikke af kvinde, men kvinde er af mand."
"Mand er ej skabt for kvindens skyld, men kvinde formandens skyld."
"Derfor bør kvinden på sit hoved"-
- "bære et ærbødighedstegn for englenes skyld."
"Dog er hverken kvinde uden mand eller mand uden kvinde..."
Læs videre.
"Kvinden er af manden, og manden er ved kvinden, men det hele er af Gud."
"Døm selv: Sømmer det sig for en kvinde"-
- "at bede til Gud med utildækket hoved?"
"Lærer naturen os ikke"-
- "at det er vanærende for en mand at lade håret gro?"
"Men hvis en kvinde lader håret gro, så er det hende en ære"-
- "for det lange hår er givet..."
Hvorfor standsede du? Læs!
"...så er det hende en ære, for det lange hår er givet hende..."
Danila! Hør nu, Danila!
Midsommerhøjtiden, Danila! Og du siger...
De er da ikke syndere, vel?
Hvordan kan hun være en synder, fordi hun ikke bar et tørklæde?
Vi har fundet en synder!
Lad ham være. Lad Guds tjener gøre bod.
DEN YDERSTE DOM 2. DEL
PLYNDRINGSTOGTER ÅR 1408.
De kommer, fyrste! Tatarerne kommer!
Se at få samlet alle! Hører du, hvad jeg siger, Kosoj?
Se at få samlet alle!
Fyrste!
Er det dit vadested?
Regnen har oversvømmet det.
Vi må længere væk. Følg med os!
Det var vores mening at tage af sted. Vi ventede jer i går.
Vi stødte på en landsby. Jeg ville ride udenom den-
- men det var for fristende. Undskyld.
Glem det. Lad os komme af sted! Hold jer til venstre!
- Nu snyder du mig vel ikke? - Nej da...
Vladimir er tom. Storfyrsten er taget til Litauen.
Byen ligger bag skoven.
Det siges, at storfyrsten har en lille søn...
- Og at du er ude efter hans trone. - Vi får se...
Jeg kan se, at du higer efter tronen. Jeg forstår dig godt.
Hvor skal du hen?
Jeg sagde "til venstre"!
Tag fat i den!
Nu må du følge med!
- Du og din bror hader hinanden. - Det er vel vores skæbne.
- Hvornår blev I sidst forsonet? - Vi er ikke blevet forsonet.
Vi blev befalet at aflægge en ed foran Gud-
- og love, at vi ville leve i fred og fordragelighed.
Storfyrsten kommer.
Nå, så er du kommet, bror.
Vladimir er smuk! Ikke sandt, fyrste?
Det er ikke en lille by.
Kom!
Følg nu med! Vaska, din køter! Jeg hugger dine lemmer af!
Følg med fyrsten!
Tatarer!
Flygt!
Tatarer!
Flygt!
Hold den, Foma! Jeg skal...
Hvad er det, I gør, brødre? Vi er russere ligesom jer.
Du skal få en lærestreg!
Fang ham! Tag ham!
Hvor er du dog dum! Løb rundt!
Er du døv? Løb rundt!
Hvor er vi egentlig havnet? Her er jo ingen.
De er alle sammen flygtet.
Din tæve er blevet stor. Hun kan ikke genkende mig.
Lad mig gå!
Nå, fyrste?
Er du ikke ked af, at det går ud over kirken?
Slyngler! Tyve!
Forbrydere!
Fyrste, hvem er den kvinde, der ligger der?
Det er ikke en kvinde. Det er Jomfru Maria.
Kristi fødsel.
Og hvem er det, der ligger i krybben?
Hendes søn... Kristus.
Hvordan kan hun være jomfru, når hun har en søn?
I jeres Rusland foregår der ting, der er endnu mere underlige.
Spændende!
Det gør ondt!
Jeg brænder! Det gør ondt!
Hvor er det forfærdeligt! Jeg ved ikke, hvor guldet er!
Det er nok blevet stjålet. I tatarer har nok taget det.
I er alle sammen nogle tyveknægte.
Du burde spørge dine egne folk. Spørg dine egne mænd.
- Har han røbet det? - Ikke endnu.
Vent! Hør nu...
Se lige, hvordan en russisk, ortodoks-
- uskyldig mand bliver pint af tyveknægte.
Se... Judas! Sådan en tatar!
Du lyver. Jeg er russer!
Jeg kunne genkende dig. Du ligner din bror.
Du har forrådt Rusland. Jeg kan genkende dig!
Hvor gør det ondt!
Av!
Jeg røber ingenting!
Mærk jer mine ord. Der vil aldrig gå tatarer på russisk jord.
Jeg sværger ved Gud, at det ikke vil ske.
Jeg kysser korset. Giv en ortodoks mand et kors.
Du skal nok få dit kors.
Tilgiv os vore synder, Herre.
Han er nådig. Han tilgiver os.
Herre, tilgiver du mig virkelig?
I vil alle sammen blive kogt i tjære!
Vi genopbygger det hele, når I er taget af sted.
Må jeres maver blive sprættet op i Helvede!
Åh gud. Hvad er det, I gør?
Hvorfor?
Afskum!
Theofanos! Du er da død, ikke?
Jeg drømte, at du hang med hovedet nedad fra et vindue-
- kiggede op på mig og truede ad mig med din finger.
Og jeg lå hen over en hestesadel-
- mens to mænd vred mit hoved om.
Du kiggede på ruden og bankede på den med din finger.
- Og jeg råbte til dig... - Hvad råbte du?
"Hvad er det, der foregår?"
"De myrder, voldtager og plyndrer kirker sammen med tatarerne."
Du sagde jo til mig...
Jeg har det værre end dig nu.
Du er allerede død, men jeg...
Ja, jeg er død. Og hvad så?
Det var ikke det, jeg mente! Jeg har været blind halvdelen af mit liv!
Halvdelen af mit liv...
Jeg har arbejdet dag og nat for dem, for menneskene...
Men de er ikke mennesker, vel?
Du sagde sandheden dengang.
- Sandheden. - Det er ligegyldigt, hvad jeg sagde.
Du tager fejl nu. Jeg tog fejl dengang.
Har vi ikke den samme tro?
Er det ikke det samme land? Det samme blod?
En tatar lo endda ad os.
Sådan her.
Han råbte: "I slår hinanden ihjel, selv når vi ikke er der!"
Hvor beskæmmende!
De myrdede alle.
Selv Serjuga.
Jeg fandt ham den dag...
Hun var den eneste overlevende.
- Jeg er nødt til at gå. - Vent...
Gå ikke.
Har du det ikke godt her? Keder jeg dig? Jeg holder op med...
Lad os sludre lidt. Så kan jeg fortælle dig...
- Jeg ved det hele. - Jeg vil aldrig male igen.
- Hvorfor ikke? - Ingen har brug for det.
Fordi de brændte ikonvæggen?
Ved du, hvor meget af mit, de har brændt?
I Pskov, Novgorod, Galitj...
Du begår en stor synd.
Jeg har ikke fortalt dig det vigtigste.
Jeg har slået et menneske ihjel.
En russer.
Da jeg så, at han slæbte af sted med hende...
Kig... Kig på hende!
Ondskaben kommer i menneskelig skikkelse på grund af vore synder.
Når du prøver at dræbe ondskaben, prøver du at dræbe menneskets krop.
Gud tilgiver dig, men du må ikke tilgive dig selv.
Lev videre med Hans tilgivelse og din egen dårlige samvittighed.
Og med hensyn til din synd... Hvad er det, der står i Biblen?
"Lær det gode, efterstræb sandheden"-
- "og hjælp de fattige og de forældreløse."
"Kom nu, lad os bringe sagen til afslutning, sagde Herren."
"For selv om syndens pletter er som blod"-
- "kan de blive rene som nyfalden sne."
Jeg har ikke glemt det. Jeg kan huske det!
Nu har du det måske bedre.
Jeg ved godt, at Gud er barmhjertig og vil tilgive mig.
Jeg vil aflægge tavshedsløfte over for Gud... og tie.
Jeg har intet at tale med folk om mere.
Er det ikke det rette at gøre?
Jeg har ikke ret til at råde dig. Jeg kan ikke.
- Er du ikke kommet i Paradiset? - Åh gud...
Det er slet ikke, som I tror.
Rusland... Rusland... Fædrelandet udholder alt.
Hun udholder alt.
Vil hun også gøre det fremover?
Theophanes?
Det ved jeg ikke. Sandsynligvis for evigt.
Men på trods af det er alt det her smukt!
Det sner...
Noget af det værste er-
- når det sner i kirken. Har jeg ikke ret?
STILHED ÅR 1412.
Alle æblerne er rådne.
Jeg har levet mange år, men har aldrig set sådan en hungersnød.
Vi uddør lidt efter lidt. Tilgiv os, Herre.
Der er ingen tilbage på egnen. Der er tomt i byerne.
Alle fra Chotkovo er rejst væk.
Det er folk fra Semjonovka også.
Der er ingen tilbage. Jeg kom forbi i morges.
I Vladimir er høsten slået fejl i tre år, og folk er flygtet.
De tilbageblevne lever af mus.
- Hvorfor hvisker du? - Jeg tilbragte en nat i søen.
- Hvorfor det? - Nogle ulve jagtede mig.
Jeg gik ud i søen for at slippe væk fra dem.
Jeg bad til Gud om, at de ikke ville hoppe i, og blev der til solopgang.
Da jeg gik op, var jeg hæs, og det har jeg været i to uger.
- Er du fra Vladimir? - Jeg boede der.
Der kommer en anden indbygger fra Vladimir.
Han har ikke sagt noget siden. Han har aflagt tavshedsløfte.
Han har syndet og gør bod.
Han tog en stum dåre med derfra. De kan tie sammen.
Han tog hende med, fordi hun hele tiden ville minde ham om hans brøde.
Se, det er en hellig mand!
- Hvad med Andrejs malere? - De er spredt for alle vinde.
Nogle af dem blev slået ihjel.
Andre rejste væk.
Er Danila i live?
Folk siger enten, at han er gået nordpå, eller at han er død.
Har han helt opgivet sit håndværk?
Du er Kirill, ikke?
Er du Kirill?
Det er Mefody igen. Han har lukket tatarerne ind.
Det er ikke godt at spise urent kød.
Fordriv mig ikke, fader. Der er ingen sandhed derude.
Jeg kan ikke blive ved med at synde hver dag.
Lad mig angre. Jeg vil kysse dine fødder.
Du har altid haft et godt snakketøj, men mig bevæger du ikke.
Fader! Hvis du vidste, hvor meget jeg har lidt-
- ville du tilgive mig, men jeg tilgiver aldrig mig selv.
Du er kun en synder over for Gud.
Så bliv her da. Du kan gøre bod ved at skrive-
- Biblen af 15 gange. Tag broder Nikoms munkecelle.
- Tak, Gud! Tak brødre! - Hvor er det godt!
Tak, fader!
Sikke en dygtig russer. Hun spiser hestekød.
Vil du med hjem og være min kone?
Jeg har syv koner, men ingen af dem er russiske.
Du kan spise hestekød hver dag, drikke gæret mælk-
- og pynte håret med mønter. Hvad siger du til det?
Bøj hovedet.
En russer, der er gift med en tatar, kan ikke gå rundt og være beskidt.
Lille pige, kom med os! Kom!
Giv mig din hånd!
Andrej!
Kan du ikke genkende mig?
Bare rolig. De giver hende en ridetur og lader hende gå.
De tør ikke gøre en Guds dåre fortræd. Det er en stor synd.
KLOKKEN ÅR 1423
Er det her støberen Nikolajs hus?
- Ja. - Er han din far?
- Ja. - Vil du kalde på ham?
- Han er væk. - Hvor er han?
- Han er død. - Hørte du det, Kozjol?
Pesten tog dem alle sammen: Min mor, min søster og min far.
Hvor er støberen Gavrilas hus?
Gavrila? Han døde også.
Og det gjorde Kasjan også.
Tatarerne førte Ivasjka bort sidste år.
Fjodor er den eneste, der er tilbage. Han bor på den femte gård.
Men skynd jer. Han ligger og mumler med lukkede øjne.
Han kan dø når som helst.
Jeg orker ikke mere.
Hvor skal vi nu lede? Vi kan lige så godt ride hjem.
Op med dig... Nå, så du vil hjem.
Der er nok ingen, der kan støbe en klokke.
Tag mig med.
- Jeg kan støbe jeres klokke. - Er du tosset, knægt?
Tag mig med hen til jeres fyrste.
Jeg skal nok gøre et godt stykke arbejde.
I kan alligevel ikke finde andre. De er alle sammen døde!
- I finder ingen, der er bedre! - Forsvind!
Så er I selv ude om det! Jeg kender klokkens hemmelighed!
- Men jeg røber den ikke! - Hvad siger du?
Jeg kender hemmeligheden! Far kendte kobberklokkens hemmelighed.
Før han døde, fik jeg den at vide. Det er kun mig, der kender den! Mig!
Far døde... og gav...
- Skal vi tage den Guds tjener med? - Han fylder os med løgn.
Er du ude på at få storfyrsten til at flå os levende?
- Han lyver om den hemmelighed. - Så kommer han til at bøde for det.
Så kom da!
- Hvad? - Hop op.
- Hvad med min hytte? - Bliv siddende.
Overtalte du ham?
Hvad leder vi efter? Vi kan grave herovre.
- Skal vi grave her? - Hellere tættere på klokketårnet...
...så skal vi ikke bære den så langt.
Så graver vi her.
Andrejka!
Marker stedet!
Lad os grave sammen.
Vi er ikke gravere. Vi er støbere.
Hvorfor skulle vi grave i jorden?
Ved I, hvad min far sagde, før han døde?
"Støberne skal selv grave støbegruben."
Ja! "Det er først gået op for mig på mine gamle dage."
Det sagde han, og bagefter døde han.
Jeg ved ikke, hvad Nikolaj sagde, men jeg har ikke tænkt mig at grave.
Kald på os, hvis I får brug for os.
Nå, har du fundet det?
Hvad er der at finde?
Nej, det er det forkerte ler.
- Vi tog altid ler her. - Det var tåbeligt.
- Er det dårlig ler? - Ja.
Nu ved vi det. Kom!
Vi leder, indtil vi finder det.
Hør nu her, Stepan...
- Vi leder måske forgæves? - Ja, sikkert.
Vi har jo fundet noget ler.
Og alt det arbejde... Vi har fundet et nyt sted, men du...
Det er det forkerte ler. Er du med?
Nu begynder du igen.
August er snart forbi, og vi har ikke fundet leret.
- Jeg har ondt af dig. - Spar mig for din medlidenhed.
Kom, Boris.
Det kan jeg ikke. Jeg ved, at det er det forkerte ler.
- Hvilket ler er så "det rigtige"? - Det ved jeg.
Jeg kan godt klare mig uden arbejdere som dig!
Andrejka!
Jeg har fundet det!
Onkel Pjotr!
Jeg fandt det.
Leret. Onkel Simjon!
Stepan!
Ler! Der er ler her! Stepan!
Andrejka! Andrejka!
Hvor er I, alle sammen?
Boris! Boris!
- Hvad er der? - Skal jeg grave ind?
- Jeg kommer nu! - Hvad siger du?
- Jeg kommer nu! Hvor er Nikolaj? - Han gik ud efter kviste i morges.
De burde være her nu. Hvad skal jeg ellers forstærke med?
- Nikolaj gik i morges... - Nikolaj er en tåbe.
Hvorfor står du bare der? Arbejd! Arbejd!
- Handelsmændene siger nej. - Hvad mener du?
De vil have tre gange så meget. De siger, at rebet er billigt.
- Skal vi købe til den pris? - Køb det!
- Fyrsten myrder dig. Du ruinerer ham. - Det vil jeg blæse på. Køb det!
Forsvind! Ellers kommer du til skade.
I skal ikke begynde at grave uden mig.
- Boris! - Jeg kommer nu.
- Hvad er der? - Den her form kan ikke holde.
Hvad mener du? Har I ikke lavet formen endnu?
Vi er nødt til at forstærke den, men vi har ikke flere kviste.
Mur den op, så vi kan sætte brændingen i gang i aften.
Hvis formen ikke forstærkes, revner den, når vi hælder kobber i.
Når vi ikke at støbe den, før sneen kommer, er det spildt arbejde.
- Så får jeg pisk! I gør ikke! - Formen kan ikke holde.
Mur formen op.
Hører I, hvad jeg siger?
Jeg gør det ikke.
Det gør ikke noget. Gå bare.
- Andrejka, mur den op. - Han gør det heller ikke.
- Vil du mure formen op? - Den kan ikke holde til kobberet!
- Den skal forstærkes. - Vil du ikke gøre, hvad jeg siger?
- Hvem har kommandoen her? - Der skal et lag mere på.
Fjodor!
Nej, det er ham her.
Han nægter at arbejde.
Han adlyder mig ikke. Jeg vil vise, hvem der bestemmer.
- Din far behandlede os ikke sådan. - Nå, så I kan huske min far?
Pisk ham i min fars navn.
Gå så i gang med at mure.
Boris!
- Boris! - Begynd at grave uden mig!
- Vi venter på dig. - Grav bare.
Du trænger til at sove, min dreng.
Hvad glor du på?
Har du slugt din tunge? Eller er du døv?
Har du ondt af ham?
Så trøst ham dog.
Det er det, munke gør.
Jeg sover lidt...
Boris! Vågn op, Boris!
Boris!
- Brændingen er i gang. - Hvorfor begyndte I uden mig?
Jeg sagde jo, at I skulle vække mig.
- Jeg ved, hvornår man skal tænde. - Pjotr. De spørger efter dig.
Hvor er det hedt!
Sikke en varme!
Det er nok. Det er rigeligt til jer.
Der er for lidt sølv.
- Fyrsten må ikke være nærig. - Det er vores fyrste aldrig.
Det ved jeg ikke. Men der skal bruges 20 pund.
Hvad betyder det, at der er lidt mindre?
Hvem ved, hvordan en klokke skal laves? Er det mig eller dig?
Sig til fyrsten, at der skal bruges 20 pund til.
- Hvad er der? - Jeg letter fyrsten for noget sølv.
Og klokken kommer ikke til at ringe!
Jeg genkendte ham!
Slå ham! Slå ham, alle sammen!
Hvorfor angriber du den mand?
Du har taget fejl. Hvorfor angriber du ham?
Hold ham tilbage.
Jeg har ikke taget fejl. Jeg kan genkende ham.
Han plejede at være statelig. Nu er han også helt udslidt.
Slip! Jeg sad ti år i et fangehul på grund af ham.
De skar halvdelen af min tunge af!
Slip mig! Slip! Slip!
Slå ham!
Han er uskyldig! Han har ikke forrådt nogen. Det sværger jeg på.
Åh gud! Hvad er det her for en straf?
Slå bare mig! Men rør ikke ham.
Rejs dig op!
Rejs dig!
Hvor er du tung!
Fyrstens nar er død.
De sagde, jeg kunne blive hans nar, men hvad skal jeg med fyrsten?
Jeg vil hellere være snedker.
Men jeg genkendte ham.
Jeg genkendte ham. Det var ham, der angav mig!
Giv mig noget at drikke!
Vent I bare!
Boris! Boris!
- Tag en prøve! - Gå hen til den tredje ovn!
Skal der mere brænde i den tredje? Ovnen køler af!
Hæld vand på!
Hvorfor står du der? Kom i gang!
Hurtigere!
Skal der mere i den anden?
Kom nu!
Mere i den anden!
- Hvor er Boris? - Han gik hen til støbeformen.
Den anden og den tredje ovn er klar.
Den første er klar.
Åbn!
Det hele er klart.
- Skal vi gå i gang? - Gå i gang!
Gå i gang!
Hæld det i!
Det løber! Boris!
Se! Det løber!
Åh gud! Lad det gå godt!
I morgen er den store dag.
Nu ville det være godt at få lidt søvn.
- Boris, kommer du? - Vent. Jeg...
Jeg kommer...
Hør engang, Andrej...
Jeg har tænkt over det og har besluttet at fortælle dig det.
Du ved, at jeg var misundelig på dig.
Misundelsen åd mig op og forgiftede mit sind.
Jeg kunne ikke holde det ud, så jeg forsvandt på grund af dig.
Da jeg fik at vide, at du var holdt op med at male-
- fik jeg det bedre og glemte det.
Nu vil jeg bare gerne nå at skrive en kopi af Biblen, før jeg dør.
Vores abbed er streng og gav mig en hård straf.
Men nu når jeg det nok ikke.
Hvorfor fortæller jeg dig det? Jeg har intet at angre over for dig.
Du er selv en stor synder, der har begået større synder end jeg.
Jeg er uduelig. Hvad kan man forvente af mig?
Og hvad med dig?
På grund af hvilken hellig dåd har Gud givet dig dit talent?
Åh gud, det var ikke det, jeg ville...
Nikon sendte en budbringer, som prøvede at overtale dig-
- til at male Treenighedsklostret, men du ville ikke tale med ham.
Jeg vil ikke lyve. Det frydede-
- min sorte sjæl.
Men nu...
...er livet ved at være forbi, og sjælen vil gerne have fred.
Dit liv betyder intet for Nikon. Han beder dig om det-
- for at styrke sin magt med dit talent.
Men Gud er på Nikons side. Lyt nu til mig!
Rejs hen til kirken og mal. Mal... mal!
Rejs! Det er en stor synd at forspilde en Guds gave.
Hvis Theofanes stadig levede, ville han sige det samme.
Tror du ikke?
Se på mig... den talentløse! Hvorfor tror du, jeg kom tilbage?
For at få lidt at spise og for at leve i fred og ro.
Jeg dør snart og efterlader mig intet.
Du lever heller ikke evigt. Vil du tage dit talent med dig i graven?
Andrej! Hvorfor er du tavs? Sig i det mindste noget!
Og ham narren... Det skete...
...på grund af mig.
Du må gerne forbande mig, men bryd tavsheden, Andrej!
- Det kan knække her. - Ti stille...
Træk enden af rebet ud.
- Vi burde sætte det fast med jern. - Jeg sagde til Boris...
Nå?
Ja... Gør det.
Gå væk, alle sammen.
- Hvordan går det? - Vi er færdige!
Hurtigere! Gå op, alle sammen!
- Er det hele klart? - Ja!
Gå frem! Gå frem!
Adskil rebene! Enderne må ikke filtre sig sammen!
Kom så. Vink.
Vink med hånden.
Gå i gang!
- Se! Hvem er det? - Storfyrsten.
- Hvem følges han med? - Nogle udlændinge.
Du godeste. Sikke en dag!
Storfyrsten kommer sammen med en udenlandsk ambassadør.
Kan vi nå det? Sørg for, at vi når det.
Svin!
Denne klokke velsignes og indvies med stænk-
- af dette vievand i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Denne klokke velsignes og indvies med stænk-
- af dette vievand i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Denne klokke velsignes og indvies med stænk-
- af dette vievand i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Se lige, hvem der har ledet arbejdet.
Hvor skal du hen? Gå... Gå derhen!
Gå nu i gang, din tåbe.
Skal jeg hjælpe dig, eller svinger du selv rebet?
Gå i gang!
Min far, det gamle fæ, førte aldrig hemmeligheden videre.
Han døde og tog den med sig i graven, den gamle gnier.
Det endte jo godt.
Rigtig godt. Så hvorfor græder du?
Nu rejser vi to væk.
Du støber klokker, og jeg maler ikoner.
Vi rejser hen til Treenighedsklostret sammen.
Sikke en festdag-
- og sikke en glæde, du har skabt! På trods af det græder du.
Så, så.
Det skal nok gå...
Nu er det nok...
Fald til ro.
Sådan...
Oversættelse: PrimeText international, 2008.
Textadmin: www.primetext.tv PrimeText International, 2008